I år 120 e. Kr. Gjorde den romerske hærs niende legion -
- deres indtog i Nordbritannias uerobrede egne.
De blev aldrig set igen.
Samtlige 5.000 mand forsvandt. Det samme gjorde deres skattede fanespyd:
Ørnen.
Beskæmmet af dette store tab -
- befalede kejser Hadrian rejsningen af en stor mur, -
- der for altid skulle holde Nordbritannia ude.
Hadrians Mur afgrænsede den verden, de kendte.
20 år senere Sydbritannia under romersk belejring
Marcus Flavius Aquila.
Fjerde kohorte, anden legion. Jeg skal afløse kommandanten.
Lutorius Drusillus Salinator. I øverstbefalendes sted.
- Hvor er garnisonskommandanten? - Han drog af sted i morges.
Han ville bare væk.
Vagtplanen og nøglen til lønningskisten.
- Har I ingen intendant? - Nej, så opgaven påhviler dig.
Som du nok har bemærket, har vi lidt problemer med latrinerne.
- Men vi har sat arbejdet i gang. - Uden resultat.
- Første gang du har kommandoen? - Ja.
Hvorfor valgte du Britannia?
Det skyldes vel familiære forhold.
Nej. Jeg har bemærket, fæstningen trænger til istandsættelse.
Det må vi gøre noget ved.
Javel.
Ind på geled, soldat!
Du der! Ret ind!
Vores nye kommandant, Marcus Flavius Aquila.
- Hvor er vores nye kommandant? - Han finder vel sit reglement frem.
- Marcus Aquila er fordærvet. - Du ved vel, hvem faderen var?
- Ja, han mistede niende legions fane. - Samt 5.000 mand.
Det var temmelig distræt af ham.
- Han bad om at blive sendt hertil. - Til det her hul?
Jeg har marcheret under Ørnens fane i 23 år. Det er et dårligt varsel.
Han er et dårligt varsel.
Mithra, lysets herre.
Hjælp mig, du vore forfædres far.
Hjælp mig med at lede mine mænd.
Lad mig ikke vanære legionen.
Hjælp mig med at genrejse familiens ære.
Grav dybt!
Denne fæstningsmur skal redde jeres liv.
I skal ramme helt nøjagtigt! Med styrke, hurtighed og nøjagtighed!
Jeg har hørt, kornet ikke er kommet. Send en patrulje ud at undersøge det.
Her betyder en dags forsinkelse intet.
Det gør det for mig. Send en patrulje ud.
Det er for farligt. Det forlyder, en druide strejfer om i landsbyerne.
Netop nu ville jeg ikke sende en patrulje ud.
Mændene skal også have mad.
Patrulje, march!
Venstre, højre, venstre.
- Væk Lutorius. - Javel.
- Hørte du det? - Hvilket?
Jeg håber, patruljen klarer sig.
- Måske har jeg vækket dig forgæves. - Hvad var det, du hørte?
Formodentlig noget kvæg.
Der. Der var det igen.
Hørte du det?
Det forbandede mørke.
Skal jeg kalde mændene sammen?
Hvis det bare er kvæg, vil de ikke takke dig.
Hellere vrede mænd end døde mænd.
Væk dem. Gør det så stille som muligt.
Javel.
Vågn op, soldat.
Forbandede hjelme.
Kom så. Af sted!
Kom med en fakkel!
Hold stand!
Hold jeres positioner!
- Kommandant. - Det gjorde du godt.
Må solens lys være med dig.
Mange flere af os kunne have ligget der.
Er der nogen spor af patruljen?
Kommandant!
Guderne vil lade os sejre i dag!
Ned på knæ, du ondskabens yngel!
I har stjålet vor jord og dræbt vore sønner!
I har besudlet vore døtre!
Jeg forbander jer!
Jeg lader dem ikke dø. Kald 50 mand sammen ved porten.
Kommandant, lad mig føre dem.
Jeg besluttede at sende dem ud. Det er mit ansvar at få dem hjem.
Mithra, lysets herre, lad mig ikke bringe uheld over min legion.
Mithra, lysets herre, jeg vil ofre alt for ikke at bringe min legion uheld.
På min ordre danner vi et skjoldtag!
Alle mand klar! Luk porten op!
Legion, II-march!
Dan skjoldtag!
Nu!
Ryk frem!
Forsvarsring!
Hold formationen!
Gør ringen mindre!
Hold formationen!
Her. Skær de andre fri.
Hold formationen!
Luk ringen!
Tilbagetog! Tilbage!
- Løb! - Til angreb!
Løb!
Far, hvor er du?
Far?
Du skal hvile. Lig stille.
Stille.
Hvor er jeg?
Du er stadig i Britannia. I byen Calleva.
- Calleva? - Feltlægen fik dig bragt hertil.
700 mil i en kærre.
Med den skade er det et under, du ikke døde.
Jeg er din onkel på din fars side. Aquila.
Vi mødes ikke under de bedste omstændigheder, -
- men du overlever, og så får vi god tid til at lære dig at kende.
Men nu skal du ligge stille. Patienten skal hvile sig.
Jeg håber, den medicin virkelig hjælper.
For den lugter vederstyggeligt. Som en af hans fjærte.
Mine mænd... Hvad skete der med mine mænd?
Dine mænd blev reddet. Takket være din indsats.
Hvil dig nu.
Marcus?
Du har besøg.
- Lutorius. - Kommandant.
- Mændene har spurgt til dig. - Og hvordan har de det?
De er bekymrede for kommandantens tilstand.
- Du bringer nyt til min nevø? - Ja. Vi har modtaget et brev fra Rom.
For at holde stand under pres er fjerde kohorte -
- blevet tildelt de gyldne laurbær.
Fra i dag bærer de den første krans på deres fane.
- Sig til mændene, jeg er meget stolt. - Der er mere, kommandant.
Du er blevet tildelt en armring for betydelig tapperhed.
Og en ærefuld afmønstring -
- på grund af dine skader.
De hædrende ord er "for ærefuld, tro tjeneste".
"Ærefuld, tro tjeneste..."
Lad mig være den første til at lykønske dig.
Tak, fordi du tog den lange rejse.
Kommandant.
Tak, Lutorius.
Lad ham være, Stephanos.
Der hjælper ingen medicin.
Løb!
Hjælp ham ned.
Pas på.
Forsigtigt.
Det er skægt.
Hvordan var min far?
Din far?
Din far var den perfekte romer med alt, hvad det indebærer.
Manden, der mistede Ørnen, var den perfekte romer?
Ingen ved, hvordan vi mistede Ørnen.
Men hvis din far døde for at forsvare den, var det en værdig død.
Det siger vi til os selv. Men hvad hvis han ikke døde?
Hvad hvis han var en kujon, der tog flugten?
Nu skal der kæmpes til døden!
Det er en slave. En gladiator mod en slave giver aldrig en retfærdig kamp.
Kom så.
Kom så. Kæmp.
Det viser mod. Han forretter selv sin død.
Se der. Se der.
Kom nu!
Kæmp!
- Rejs dig! - Rejs dig og kæmp.
Rejs dig op! Kæmp!
Dræb ham!
Dræb ham! Dræb ham!
Livet! Livet!
Livet!
Lad ham leve. Kom nu, I fæhoveder!
Vælg livet! Kom nu, alle sammen! Lad ham leve!
- Vend tommelfingrene op! - Livet!
Kom nu, høveder! Vend tommelfingrene op!
Livet! Livet!
Kom nu! Lad ham leve!
Det havde jeg ikke ventet.
Hvorfor reddede du ham?
Stephanos!
Jeg har besluttet, at Stephanos er for gammel til at tjene to mænd.
- Så nu får du din egen slave. - Jeg vil ikke have nogen.
Marcus.
- Du skulle have rådført dig med mig. - Ja, men det gjorde jeg ikke.
Slave!
Han hedder Esca.
- Jeg vil ikke bruge dig. - Jeg ville ikke købes.
Du skulle være rendt væk. Min onkel ville ikke have standset dig.
Du reddede mit liv. Jeg står i æresgæld til dig.
Jeg gjorde det mod din vilje.
Ingen mand skulle trygle for sit liv.
Jeg gjorde det på dine vegne. Og det var ingen særlig gestus.
Jeg er søn af en briganter, som aldrig brød sit løfte.
Min fars dolk er min lænke.
Jeg hader alt, du står for. Alt, hvad du er.
Men du reddede mit liv, -
- og derfor må jeg tjene dig.
Hvem tilså dette sår?
- Feltlægen. - Var han fuld? Sikke noget makværk.
Det må have værket dag og nat.
Han lod ham fragte 700 mil i en kærre.
Jeg bliver nødt til at åbne det. Der er flere metalsplinter.
Hvis det er nødvendigt, må vi vel lade ham gøre det?
Det er overstået, førend du ved af det. Jeg har de bedste knive.
Lidt vin.
- Er du klar? - Ja.
Gå.
Nej. Jeg har brug for slaven til at holde dig nede.
- Kan min onkel ikke gøre det? - Mig? Nej.
Jeg er begyndt at hade synet af blod.
Især blodet af en, som jeg holder af.
Vær stærk.
Vi gør det hurtigt. Hold ham nede.
Læg al din vægt i, slave!
Mere!
Tag en dyb indånding. Når jeg siger "nu", puster du ud.
Nu!
Bragte jeg skam over mig selv?
Tak.
Der er den.
Spyd! Nu!
Afskær det vejen!
Så vidt jeg husker, virkede han glad for dig.
Lad mig præsentere dig for min nevø, Marcus Flavius Aquila.
Claudius Marcellus, en gammel ven og højtæret hærfører fra sjette legion.
Din onkel var min allierede.
Tribun Servius Placidus. Min uundværlige, trofaste hjælper.
Så er der mad. Kogte æg og fisk.
Så så, der er nok til alle.
Stod det til mig, ville jeg være soldat.
Men min far holder på, jeg skal betræde den politiske arena.
Har vi mødt hinanden før?
- Det tvivler jeg på. - Tribunernes forsamling i Rom, måske?
- Jeg var centurion for en kohorte. - Nu husker jeg det.
Flavius Aquila. Din far kæmpede også under Ørnens fane.
Han ledte niende legions første kohorte.
Niende legion. Alle romere husker niende legion.
Nu talen falder på niende legion, går der rygter ude ved muren.
Rygter. Rygter!
Britannia er så fuld af rygter.
Man siger, Ørnen er blevet set.
Den blev tilbedt ved nogle stammeritualer langt mod nord.
En ørn i det malede folks hænder.
Man må undre sig over, hvordan nogen romer kunne miste den.
Hvis det virkelig er sandt, må vi naturligvis handle.
Hvad siger Rom?
Er Ørnen tabt, er æren tabt. Er æren tabt, er alt tabt.
Rom vil hjertens gerne generobre Ørnen, men det er jo politik.
Ingen senator vil sætte tusinder af liv på spil for en beskæmmet legion.
- Mine hænder er bundet. - Ikke hvis du kun sendte én mand.
Nord for muren?
- Ingen romer kan overleve deroppe. - Er der nogen, som har prøvet?
Nej. Rent militært er det sagens kerne.
Ethvert forsøg vil mislykkes.
Én mand gemmer sig bedre end en hær. Ingen ville vide, han var der.
Det er for risikabelt.
Niende legions tab var ydmygende. Endnu en mand skal ikke lade livet.
Marcus.
Du må ikke lade en som ham opildne dig.
Han ved intet om, hvordan du og jeg har levet vores liv.
Så langt tilbage jeg kan huske, -
- har jeg bare villet være soldat ligesom min far.
Det ved jeg godt.
Jeg kan stadig se ham for mig, da han red bort.
Jeg kan huske, hvor stolt jeg var.
Min far. Centurion for niende legions første kohorte.
Kan du forestille dig noget mere storslået -
- end at være soldat og tjene Rom og udvise mod og troskab?
- Det har du gjort, min søn. - Til hvilken nytte?
- En ærefuld afmønstring? - Det var skæbnen.
Det er i gudernes hænder.
Da jeg blev centurion, -
- spurgte de mig, hvor jeg ville udstationeres.
Jeg kendte allerede svaret.
Britannia. For det var der, min far mistede Ørnen.
Jeg ville kæmpe så ærefuldt, at ingen romer vovede at besudle hans navn.
Og hvad gør jeg nu?
Jeg sidder og hører en silkerøv af en politikersøn besudle familiens navn!
Jeg vil ikke sidde i en villa resten af livet og rådne op med mine minder.
Hvis jeg ikke kan genoprette familiens ære ved at kæmpe som soldat, -
- så vil jeg gøre det ved at finde Ørnen.
Det kan du ikke. Ingen romer overlever nord for muren på egen hånd.
- Det kan du ikke. - Så tager jeg Esca med.
Han taler sproget.
- Esca? - Hvorfor ikke?
Fordi han er brite.
Han er ikke fra nord for muren, men han er immervæk brite.
Han skærer halsen over på dig, så snart I er alene.
Nej.
- Han gav mig sit ord. - Sit ord?
Han er en slave!
Han siger det, han siger, og gør det, han gør, fordi han er nødt til det.
Når du først er uden for muren...
Hvis jeg tager fejl, så dør jeg.
Sådan må det være.
HADRIANS MUR
- Hvor skal I hen? - Nordpå.
Har ingen fortalt dig, at det her er verdens ende?
Luk nu porten op, soldat.
Vi ses i det hinsides, romer.
Hvem har gjort det?
Vilde krigere.
Nogle gange...
...drømmer jeg, at jeg finder min far i live heroppe.
At han overlevede og lever i skjul.
Er det derfor, du er her? For at finde din far?
Nej.
Vi er her for at finde Ørnen.
Hvordan kan et stykke metal betyde så meget for dig?
Ørnen er ikke et stykke metal. Ørnen er Rom.
Symbolet på vores ære.
På hver en sejr, hver en bedrift.
Alle vegne, hvor Ørnen er, kan vi sige: "Det har Rom præsteret."
Du vil ikke kunne forstå det. Hvorfor skulle du også det?
Min far var Cunoval, -
- bærer af briganternes blå våbenskjold, -
- hærfører for 500 mand.
For syv år siden tog I vores land, og vi gjorde opstand mod jer.
Min far og mine to brødre døde.
Min mor døde også.
Min far dræbte hende, før legionærerne kom og hærgede.
Han vidste, hvad de ville gøre ved hende.
Hun knælede foran ham, og han skar halsen over på hende.
Det var også Roms bedrift.
Højlandet.
- Hvilken vej? - Det er op til dig.
5.000 mand kan forsvinde i en enkelt bjergkløft.
Der er tusindvis af bjergkløfter.
Vi kan lede i månedsvis uden at finde noget.
Nordpå.
Hvem vi end møder, så lad mig føre ordet.
Hvis de opdager, du er romer, slår de dig ihjel.
Og mig.
Vend dig ikke om.
Der er tre vilde krigere bag dig på den anden side af floden.
Hvor mange er der bag mig?
Jeg kan ikke se nogen.
De er der.
Er du klar?
Næste gang må du ikke tøve.
Bliv her.
Han så legionen marchere nordpå, men de kom ikke denne vej tilbage.
- Han må vide mere. - Det siger han, han ikke gør.
- Spørg ham igen. - Nej.
- Hvad laver du? - Så er det nok!
Jeg har fået nok. Ikke mere opspind. Ikke flere løgne.
Spørg ham, hvor legionen drog hen.
Spørg ham!
De romere, som kom hertil for mange år siden...
Hvor drog de hen?
Inde i den store skov -
- bag de sneklædte bjerge -
- er der en, som kan fortælle dig det, du gerne vil vide.
Dræb ham!
Dræb ham.
- Nu! - Mærker fra hagerem.
Kun romerske hjelme kan give de mærker.
Han er legionær.
Hvad vil I mig?
Hvad hedder du?
Jeg bliver kaldt Guern.
Mit navn er Lucius Caius Metellus.
Niende legions første kohorte.
Hvordan har du overlevet så mange år heroppe?
Min stamme hedder Selgovae.
De tog mig til sig og gjorde mig til en af deres.
Jeg har en kvinde og to sønner.
Mit liv er her nu.
Jeg stoler ikke på ham.
- Han er desertør. - Det ved vi ikke.
Han er stadig romer.
Han var også romer, da han flygtede.
Jeg ved ikke, hvad din fars ordrer lød på, men...
...jeg ved bare...
...at vi havde fortjent det.
Hvorfor skulle de også nordpå? Her er intet af værdi.
Kunne de ikke nøjes med det, de havde?
De skal altid på hævntogt og er altid på jagt efter flere erobringer, -
- mere land, flere krige.
Fortæl mig, hvad der skete.
Det var efterår, da niende legion fik ordre på at marchere nordpå.
Det værste vejr, de havde haft i mange år.
Vi marcherede i ugevis uden at se noget spor af dem.
Så dukkede de pludselig op ud af tågerne.
Vi kunne høre, hvordan de slagtede dem i bagtroppen, en for en.
Til sidst opgav vi at finde en slagmark og vendte os mod dem.
De sidste dage med legionen...
... var jeg bange som aldrig før.
Vi kæmpede ryg mod ryg.
Ingen søvn. Vi pissede, hvor vi stod.
De kastede sig over os som dyr.
Her blev de slagtet.
Alle de nordlige stammer var her.
Men de værste...
...var krigerne fra den malede stamme.
De huggede fødderne af de døde, -
- så deres sjæle ikke kunne gå ind i det næste liv.
De sten brugte de som altre, hvor de henrettede centurionerne.
De flåede deres hjerter ud, mens de stadig var i live.
Vi hørte dem blive ofret.
Og min far? Hvad skete der med ham?
Sidst jeg så din far, var han omringet af de malede krigere.
Døde han i kamp?
- Døde han i kamp? - Det ved jeg ikke.
Jeg flygtede, før det var forbi. Det var vi mange, der gjorde.
- Du er en kujon. - Nej.
Du var her ikke.
Du ved ikke, hvordan det var.
Hvem har Ørnen?
Man siger, at de malede krigere har den.
Hvor finder jeg dem?
Det ved han.
Han er briganter.
De kæmpede her.
Du har hele tiden vidst, det skete her.
Vi har spildt uger på at lede. Du kunne have fortalt det.
Din stamme var der. Og de slagtede min fars mænd som hunde!
Din far kom her for at dræbe!
Han ville straffe os, fordi vi ikke ville bøje os i støvet for Rom.
Jeg har hørt om stedet. For mig og mit folk var det et heltemodigt slag.
- Du er stadig min slave! - Du var død uden mig!
Hvem er du?
Jeg er Esca.
Søn af Cunoval.
Briganternes faldne høvding.
Og hvem taler du med på det romerske sprog?
Min slave.
Han taler sandt.
Deres gud mærker dem alle med det samme ar.
Min far vil gerne se en sådan slave.
Du skal være min gæst.
Du må lære din slave ikke at tale sådan til dig.
Vi vil hjælpe dig.
Nej! Hvad sker der?
Nej! Esca?
Esca?
Gik jagten godt?
Det var en god jagt.
Skal jeg også spise de mænd?
Det er min gæst, Esca.
Ældste søn af Cunoval, briganternes faldne høvding.
Og hans slave.
En romer.
Har slaven et navn?
Marcus Flavius Aquila.
Jeg har slæbt mange romere tilbage til min by, Marcus Flavius Aquila, -
- men aldrig en, hvis hoved stadig sad på kroppen.
Velkommen Esca, søn af Cunoval.
Kom og spis med os.
Esca, hvad sker der?
Du er min slave.
Før ham væk.
Der kommer den romerske slave.
- En romer. - Er det ikke utroligt?
Hvorfor er du her?
Jeg drog mod nord for at komme væk fra Rom.
Mit hjerte banker for at finde et sted, hvor jeg kan være fri.
Jeg narrede romeren til at hjælpe mig på vej.
Du!
Få øjnene fra hende, slave!
- Hvad er der? - Han så på min søster!
Alle romere er grusomme.
Jeg har set, hvad de gør med deres fanger.
Man kan ikke stole på det folk.
Knæl!
Ned på knæ!
Gør det!
Hvis det behager dig, så dræb ham.
Nej.
Du er min gæst, og han er din slave.
Så længe du stoler på ham, så lever han.
Når muligheden byder sig, -
- slår jeg dig ihjel.
Hør efter! Kan I høre lyden?
Kan I høre jeres hjerter banke?
Mærk ilden i jeres maver!
Drik!
Vi skal fejre, -
- at vores unge mænd er blevet krigere.
Marcus.
Marcus!
Tiden er inde.
Vi må slå til nu.
Det er vores eneste mulighed. Mens de sover.
Jeg troede, jeg havde mistet dig.
Hurtigt.
Tiden er knap. Kom.
Vi må af sted nu.
Forræder!
Hvor har du min fars ring fra?
Han var bare endnu en død romer.
Kujonen knælede og tryglede for sit liv.
Hvad sagde han?
Vi må af sted.
Esca?
- Tager du af sted? - Ja.
Må jeg tage med?
Gå hjem til din familie.
Min far bliver vred.
Sig til ham, når han vågner, -
- at Esca beder om forladelse, men at han må af sted nu.
Men ikke før han vågner, vel?
Esca.
Hvis han vækker dem, er vi døde.
- Hvorfor skulle han beskytte os? - Stoler du på mig?
Han vil ikke forråde os.
Er de væk?
De er væk!
- Hvor langt er der til muren? - Fire dagsrejser. Måske fem.
- De når os aldrig til fods. - Har du set dem løbe?
Du er jo såret. Hvorfor har du ikke sagt det?
- Det er dit dårlige ben. Sæt dig ned. - Det er der ikke tid til.
Da vi var inde i hulen... Hvad sagde høvdingen til dig?
Der er ikke tid nu.
De kommer.
De er en halv dag efter os. Man kan ikke stole på vinden.
Ikke noget bål. Det er for farligt.
Jeg spiser ikke det der. Jeg er ikke en barbar.
Så må du dø som romer.
Du har mistet meget blod.
Du har brug for styrke.
Spis.
Vi må af sted.
De kan tage ufarbare veje, som hestene ikke kan klare.
Kom så. Fremad.
Nej!
Vi må blive i floden. De er snart tilbage med dobbelt styrke.
- Hvil dig. - Det kan vi ikke.
Du skal hvile dig!
Du skal hvile dig.
Kom.
- Jeg kan ikke fortsætte. - Jo, du kan. Du skal bare hvile dig.
Tag Ørnen. Hvis du skaffer heste, så kom tilbage.
Hvis ikke, så gå videre sydpå.
- Sørg for, Ørnen når hjem til Rom. - Jeg lader dig ikke ligge her.
Du må ikke vanære mig. Tag den.
Jeg har rejst så langt med dig. Jeg går ikke fra dig nu.
Esca... det er en ordre. Tag den.
Jeg har svoret ved min ære, at jeg aldrig vil forlade dig.
Hvis du vil have, jeg skal gå, -
- må du gøre mig fri.
Giv mig min frihed.
Du er fri.
Du er fri, min ven.
- Tag den. - Nej.
Jeg vender tilbage.
Legion, holdt!
Din fars legionærer.
Du tog fejl.
De døde kan leve.
Min skam tillod mig ikke at sige dette før, -
- men jeg så din far dø.
Hvad end folk vil fortælle dig, så var han ingen kujon.
Han kæmpede bravt til det sidste.
Jeg så det.
Den sidste romer, der bar Ørnen, var din far.
Giv ordre.
Du har æret min fars minde tilstrækkeligt.
Du behøver ikke gøre dette.
Da jeg flygtede fra din far, -
- flygtede jeg fra mig selv.
Giv ordren, kommandant.
Forbered jer på at forsvare Ørnen!
Esca!
Sådan går det dem, som forråder deres egne.
Træk sværdene!
Lad os mindes de mænd, som kæmpede og døde i ærens navn.
Romere og briter.
Min far og din far.
Fædre.
Brødre.
Sønner.
Må fred og ære følge jer.
Må I ikke kende mere strid.
Må jeres sjæle flyve bort og svæve højt -
- med Ørnen fra den niende legion.
Til min fars ære.
Min kære dreng.
Jeg lykønsker dig. Rom lykønsker dig.
Og din families gode navn er genrejst.
Senatet ønsker at genoprette den niende legion.
Måske kan du som belønning få lov til at lede den.
Hvordan gjorde du det dog?
- Kun hjulpet af en enkelt slave. - Han er ikke nogen slave.
Og han ved mere om ære og frihed, end du nogensinde vil vide.
Hvad nu?
Du bestemmer selv.
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2011